Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
-
- Сообщений: 12
- Зарегистрирован: 03 дек 2015, 23:15
Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
Думка що українці завжди любили горілку та сало – не більше ніж видумки, українці вживали набагато вишуканіші напої. Виявляється раніше "міцними" напоями вважали ті, що мали в собі тільки 5-10° і пили їх маленькими чарками.
Последний раз редактировалось Юра Хитрий 14 дек 2015, 01:05, всего редактировалось 1 раз.
-
- Сообщений: 12
- Зарегистрирован: 03 дек 2015, 23:15
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
Медовуха
Древній улюблений напій ще з часів Київської Русі, та мабуть і раніше. Готували медову ситу, заправляли її запареними шишками хмелю та залишали на кілька днів у теплі для дозрівання. Час витримки впливає на міцність. Готовий мед налитий у бочки зберігали у спеціальних льохах – так званих медушах. Мед прийнято пити холодним.
Інший популярний медовий напій це муселець – медова наливка. Ягоди з наливки давали до о провареного з водою меду та давали настоятись близько десяти днів, щоб напій став хмільним .
Сита́, сити́ця, також медова (медяна) сита́ (рос. біл. сыта́) — мед, розведений водою, або медовий відвар на воді. Здавна уживають як традиційний безалкогольний солодкий напій, а також підсолоджують обрядові страви — кутю та коливо. Ситу з покришеним хлібом називали канун. Ситни́й — підсолоджений медом або настояний на меду. Розситити воду — додати до неї мед. Розситити мед — розвести мед водою. Звідки знаю ? З Вікіпедії!
Древній улюблений напій ще з часів Київської Русі, та мабуть і раніше. Готували медову ситу, заправляли її запареними шишками хмелю та залишали на кілька днів у теплі для дозрівання. Час витримки впливає на міцність. Готовий мед налитий у бочки зберігали у спеціальних льохах – так званих медушах. Мед прийнято пити холодним.
Інший популярний медовий напій це муселець – медова наливка. Ягоди з наливки давали до о провареного з водою меду та давали настоятись близько десяти днів, щоб напій став хмільним .
Сита́, сити́ця, також медова (медяна) сита́ (рос. біл. сыта́) — мед, розведений водою, або медовий відвар на воді. Здавна уживають як традиційний безалкогольний солодкий напій, а також підсолоджують обрядові страви — кутю та коливо. Ситу з покришеним хлібом називали канун. Ситни́й — підсолоджений медом або настояний на меду. Розситити воду — додати до неї мед. Розситити мед — розвести мед водою. Звідки знаю ? З Вікіпедії!
Последний раз редактировалось Юра Хитрий 14 дек 2015, 01:18, всего редактировалось 1 раз.
-
- Сообщений: 12
- Зарегистрирован: 03 дек 2015, 23:15
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
А ще українці полюбляли пиво. Це було оригінальне пиво - без хмелю. Вже згодом його зробили хмільним , коли до ячменю або проса почали додавати хміль та солод. Козаки пили пиво аби зігрітись. Так, під час зимових походів, вони тричі на день вживали гарячу юшку з пива.
Українське застілля не можна уявити без Настоянок та наливок
Горілка в Україні з'явилася лише в XV столітті. . Тоді ж почали робити настойки та наливки дивних кольорів та витончених смаків. А які назви!! Уявіть собі смак!
Веренуха – готувалася із узвару сушених слив та груш. Узвар настоювали ніч, проціджували, додавали до нього червоний перець, м’яту, материнку та чебрець. Потім додавали мед та парили у печі. Саме цей напій довгий час заміняв на столах горілку, яку вживали не дуже часто.
Спотикач – ще років 40 тому можна було купити в магазині. Для його приготування змішували корицю, мускатний горіх, гвоздику, шафран та ваніль. Він настоювався два тижні, але потрібно було постійно збовтувати. Потім настоянку варили із цукром і подавали до столу охолодженою.
А які смачні та ємкі назви напоїв: старка – горілка, яка вважалася лікувальною. Її настоювали на дубовій корі, чебрецю чи деревію.
Паленка – це напій на ягодах та прянощах, який дуже довго настоювався. Сьогодні це слово має зовсім інше значення, часто на Закарпатті так називають самогон домашнього виробництва (сливовицю).
Полинівка – міцна горілка, яку настоювали на цілющих травах, а також суницях чи сливах.
Мокруха – напій, який на смак нагадував хороший лікер. Готували його із вишневого соку та зберігали у затінку.
Травняк – напій, який настоювали рівно пів року. Ягоди горобини, полин, соснові шишки, любисток, ревінь та ялівець заливали горілкою та залишила настоюватись.
Українське застілля не можна уявити без Настоянок та наливок
Горілка в Україні з'явилася лише в XV столітті. . Тоді ж почали робити настойки та наливки дивних кольорів та витончених смаків. А які назви!! Уявіть собі смак!
Веренуха – готувалася із узвару сушених слив та груш. Узвар настоювали ніч, проціджували, додавали до нього червоний перець, м’яту, материнку та чебрець. Потім додавали мед та парили у печі. Саме цей напій довгий час заміняв на столах горілку, яку вживали не дуже часто.
Спотикач – ще років 40 тому можна було купити в магазині. Для його приготування змішували корицю, мускатний горіх, гвоздику, шафран та ваніль. Він настоювався два тижні, але потрібно було постійно збовтувати. Потім настоянку варили із цукром і подавали до столу охолодженою.
А які смачні та ємкі назви напоїв: старка – горілка, яка вважалася лікувальною. Її настоювали на дубовій корі, чебрецю чи деревію.
Паленка – це напій на ягодах та прянощах, який дуже довго настоювався. Сьогодні це слово має зовсім інше значення, часто на Закарпатті так називають самогон домашнього виробництва (сливовицю).
Полинівка – міцна горілка, яку настоювали на цілющих травах, а також суницях чи сливах.
Мокруха – напій, який на смак нагадував хороший лікер. Готували його із вишневого соку та зберігали у затінку.
Травняк – напій, який настоювали рівно пів року. Ягоди горобини, полин, соснові шишки, любисток, ревінь та ялівець заливали горілкою та залишила настоюватись.
Последний раз редактировалось Юра Хитрий 14 дек 2015, 01:15, всего редактировалось 2 раз.
-
- Сообщений: 12
- Зарегистрирован: 03 дек 2015, 23:15
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
Словник української мови (Академічний тлумачний словник (1970—1980)) так тлумачить слово МУСЕЛЕ́ЦЬ , -льцю, чол. - Напій, приготований з розведеного й провареного меду та настояний на ягодах із наливки. 1 кг меду розводять у 5 л води, проварюють і проціджують. Теплим провареним медом заливають ягоди з наливки та настоюють протягом 2 тижнів, після чого муселець можна пити (Українські страви, 1957, 372).
-
- Сообщений: 12
- Зарегистрирован: 03 дек 2015, 23:15
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
Паленка
Знайшов такий рецепт. Ягоди (малину, вишні, черешні) насипають в емальовану каструлю вщерть і заливають горілкою . Каструлю зверху щільно зав'язують товстим папером, який проколюють паличкою в 2–3 місцях, і ставлять в негарячу піч або духовку на 8-10 год. 9не дуже гарячу, бо спирт випарується, а шкода). Як ягоди упріють, рідину обережно зливають через складену вчетверо марлю в іншу посудину. В проціджену паленку кладуть цукор, добре розмішують, ставлять на вогонь і дають закипіти, щоб цукор добре розтав. Після цього паленку розливають у пляшки, закорковують і осмолюють. Пити паленку рекомендується через рік після виготовлення.
На 1 кг ягід — 500–700 г цукру. Відверто скажу не пробував, багато термообробки горілки. Хоча через рік цукор перебродить та додасть спирту.
Знайшов такий рецепт. Ягоди (малину, вишні, черешні) насипають в емальовану каструлю вщерть і заливають горілкою . Каструлю зверху щільно зав'язують товстим папером, який проколюють паличкою в 2–3 місцях, і ставлять в негарячу піч або духовку на 8-10 год. 9не дуже гарячу, бо спирт випарується, а шкода). Як ягоди упріють, рідину обережно зливають через складену вчетверо марлю в іншу посудину. В проціджену паленку кладуть цукор, добре розмішують, ставлять на вогонь і дають закипіти, щоб цукор добре розтав. Після цього паленку розливають у пляшки, закорковують і осмолюють. Пити паленку рекомендується через рік після виготовлення.
На 1 кг ягід — 500–700 г цукру. Відверто скажу не пробував, багато термообробки горілки. Хоча через рік цукор перебродить та додасть спирту.
-
- Сообщений: 12
- Зарегистрирован: 03 дек 2015, 23:15
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
А як вам такі цікаві назви українських національних хмільних напоїв:
Старка – міцна горілка, настояна на дубовій корі, чебреці, деревію. Старку вважали лікувальним напоєм.
Паленка – напій на ягодах та прянощах, який дуже довго настоювався.
Полинівка – горілка, настояна на цілющих травах, а також терені, суницях чи сливах. Дуже популярною була полинівка на гострому червоному перці в стручках. Полинівка була значно міцнішою за будь-яку настоянку.
Мокруха – на смак схожа на хороший лікер та міцніша за звичайну горілку. Готувалась із вишневого соку та зберігалась у затінку.
Тертуха – розтерті з цукром суниці заливали горілкою.
Травняк – заливають горілкою та настоюють не менше пів року ягоди горобини, полин, ревінь, любисток, соснові шишки, ялівець .
Мабуть класно, треба спробувати на самогонці. Де ж набереш стільки горілки.![Улыбается :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
Старка – міцна горілка, настояна на дубовій корі, чебреці, деревію. Старку вважали лікувальним напоєм.
Паленка – напій на ягодах та прянощах, який дуже довго настоювався.
Полинівка – горілка, настояна на цілющих травах, а також терені, суницях чи сливах. Дуже популярною була полинівка на гострому червоному перці в стручках. Полинівка була значно міцнішою за будь-яку настоянку.
Мокруха – на смак схожа на хороший лікер та міцніша за звичайну горілку. Готувалась із вишневого соку та зберігалась у затінку.
Тертуха – розтерті з цукром суниці заливали горілкою.
Травняк – заливають горілкою та настоюють не менше пів року ягоди горобини, полин, ревінь, любисток, соснові шишки, ялівець .
Мабуть класно, треба спробувати на самогонці. Де ж набереш стільки горілки.
![Улыбается :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
Вишневий «Спотикач»
Знайшла цікавий та простий рецепт виготовлення СПОТИКАЧА
продукти:
• 1/2 кг вишні (морожена або з дерева),
• 15 чорносливів,
• 300 грамів цукру,
• 1 пляшка хорошої горілки.
Спосіб приготування:
Вишню засипати цукром, залишити на ніч щоб пустила сік. Потім поставити ягоди на вогонь і нагрівати до повного розчинення цукру. Додати чорнослив, зняти з вогню, остудити. Перекласти ягоди в бутель, залити горілкою і настоювати два тижні в закритому посуді. Готовий «Спотикач» з вишні процідити, розлити по пляшках. Через кілька днів напій виходить яскравого вишневого кольору з тонким ароматом чорносливу, кличте гостей на дегустацію.
Знайшла цікавий та простий рецепт виготовлення СПОТИКАЧА
продукти:
• 1/2 кг вишні (морожена або з дерева),
• 15 чорносливів,
• 300 грамів цукру,
• 1 пляшка хорошої горілки.
Спосіб приготування:
Вишню засипати цукром, залишити на ніч щоб пустила сік. Потім поставити ягоди на вогонь і нагрівати до повного розчинення цукру. Додати чорнослив, зняти з вогню, остудити. Перекласти ягоди в бутель, залити горілкою і настоювати два тижні в закритому посуді. Готовий «Спотикач» з вишні процідити, розлити по пляшках. Через кілька днів напій виходить яскравого вишневого кольору з тонким ароматом чорносливу, кличте гостей на дегустацію.
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
Старосвітські українські звичаї почали зникати у другій половині ХІХ ст. разом з появою промислового цукрового виробництва. Також зявилися "іноземні" роми, пунші, лікери, які часто виготовляли і надалі виготовляють де-небудь "в Одесі, на Арнаутській". Про занепад прадідівських застільтак писав український поет Євстафій Рудиківський 1843 року:
Де ділась наша варенуха,
Вишнівка, мед наш варенець?
Ох, ох! Україна-старуха!
Прийшов враз з цукром твій кінець!
Де ділась наша варенуха,
Вишнівка, мед наш варенець?
Ох, ох! Україна-старуха!
Прийшов враз з цукром твій кінець!
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
Цікава стаття про українські алкогольні звтчаї на сайті http://gazeta.ua/ кандидата філологічних наук Олени ЧЕБАНЮК "Пили маленькими шкаликами – приблизно по 30 грамів. Стограмові чарки ставили на стіл тільки в багачів".
Хочу процитувати кілька думок.
""ВИНО ТВОРЕНЕ" – СЕБТО ГОРІЛКА – НА УКРАЇНСЬКИХ ЗЕМЛЯХ УПЕРШЕ ЗГАДУЄТЬСЯ 1552-ГО. Того року в ревізіях, які провели у Великому князівстві Литовському, поряд із медовими та пивними корчмами описані й горілчані. Порахували ревізори і дрібні винокурні, де горілку гнали. Вони були майже в кожному маєтку. Винокурнями їх називали, бо спочатку на спирт переганяли виноградне вино, лише згодом навчилися із зерна. Тоді й поширилася назва ґуральня на ці давні горілчані заводики. Від старопольського gorzaka – горілка.
Пити чисту, нічим не приправлену – не "настояну" – горілку в доброму товаристві вважали справою не гоноровою. "Настоянки робляться просто, – пише Микола Маркович у праці "Обычаи, поверья, кухня и напитки малороссиян", що вийшла 1860 року в Києві. – До 20-градусної горілки кладуть калган, аніс тощо. Кусака настоюється перцем, імбиром, кардамоном та іншими спеціями, але головна пропорція – перцю. Роблять настоянку на молодому березовому листі – цю вважають корисною для шлунка. Називається березівка. Настоянка за спеціями отримує ім'я". Настоянок було розмаїття: полинова, зубрівка, ганусівка – на анісі, кардамонівка, калганівка, шафранівка, перчиківка, горіхова – на зелених горіхах або горіхових перегородках, на молодих соснових шишках, чебреці, м'яті, звіробої. Цитринівка готувалася на лимонних шкірках, а медуха – на меду. Із настояних на горілці бруньок смородини готували контрабас. Його вистоювали шість тижнів на сонці, проціджували, закорковували у пляшки з темного скла й зберігали в сухому прохолодному місці. Вважали: що старіший контрабас, то кращий."
Хочу процитувати кілька думок.
""ВИНО ТВОРЕНЕ" – СЕБТО ГОРІЛКА – НА УКРАЇНСЬКИХ ЗЕМЛЯХ УПЕРШЕ ЗГАДУЄТЬСЯ 1552-ГО. Того року в ревізіях, які провели у Великому князівстві Литовському, поряд із медовими та пивними корчмами описані й горілчані. Порахували ревізори і дрібні винокурні, де горілку гнали. Вони були майже в кожному маєтку. Винокурнями їх називали, бо спочатку на спирт переганяли виноградне вино, лише згодом навчилися із зерна. Тоді й поширилася назва ґуральня на ці давні горілчані заводики. Від старопольського gorzaka – горілка.
Пити чисту, нічим не приправлену – не "настояну" – горілку в доброму товаристві вважали справою не гоноровою. "Настоянки робляться просто, – пише Микола Маркович у праці "Обычаи, поверья, кухня и напитки малороссиян", що вийшла 1860 року в Києві. – До 20-градусної горілки кладуть калган, аніс тощо. Кусака настоюється перцем, імбиром, кардамоном та іншими спеціями, але головна пропорція – перцю. Роблять настоянку на молодому березовому листі – цю вважають корисною для шлунка. Називається березівка. Настоянка за спеціями отримує ім'я". Настоянок було розмаїття: полинова, зубрівка, ганусівка – на анісі, кардамонівка, калганівка, шафранівка, перчиківка, горіхова – на зелених горіхах або горіхових перегородках, на молодих соснових шишках, чебреці, м'яті, звіробої. Цитринівка готувалася на лимонних шкірках, а медуха – на меду. Із настояних на горілці бруньок смородини готували контрабас. Його вистоювали шість тижнів на сонці, проціджували, закорковували у пляшки з темного скла й зберігали в сухому прохолодному місці. Вважали: що старіший контрабас, то кращий."
Re: Що ж пили українці в давнину - муселець, спотикач, мокруха...
Далі цитую Олену Чабанюк
Спиртові настоянки лікарських трав вживали при недугах серця, нервів, шлунка й горла. За це горілку латиною називали aqua vita – вода життя. В українських устах це перетворилося на оковиту – та, що очі оповиває. Найкращі ґатунки алкоголю удостоєні споживати праведники у раю, пише в "Енеїді" Котляревський. Вони там:
Сиділи, руки поскладавши,
Для них все празники були,
Люльки курили, полягавши,
Або горілочку пили –
Не тютюнкову і не пінну,
Но третьопробну, перегінну,
Настояную на бодян,
Під челюстями запікану,
І з ганусом, і до колгану,
В ній був і перець, і шапран.
"Пінною" називалася звичайна хлібна горілка. "Тютюнковою" – настояна на тютюні, від якої швидко забивалися памороки. "Райськими" вважали настоянки на прянощах.
Спиртові настоянки лікарських трав вживали при недугах серця, нервів, шлунка й горла. За це горілку латиною називали aqua vita – вода життя. В українських устах це перетворилося на оковиту – та, що очі оповиває. Найкращі ґатунки алкоголю удостоєні споживати праведники у раю, пише в "Енеїді" Котляревський. Вони там:
Сиділи, руки поскладавши,
Для них все празники були,
Люльки курили, полягавши,
Або горілочку пили –
Не тютюнкову і не пінну,
Но третьопробну, перегінну,
Настояную на бодян,
Під челюстями запікану,
І з ганусом, і до колгану,
В ній був і перець, і шапран.
"Пінною" називалася звичайна хлібна горілка. "Тютюнковою" – настояна на тютюні, від якої швидко забивалися памороки. "Райськими" вважали настоянки на прянощах.
Вернуться в «Що пили українці»
Кто сейчас на форуме
Количество пользователей, которые сейчас просматривают этот форум: нет зарегистрированных пользователей и 7 гостей